МІЖНАРОДНІ АСПЕКТИ КОНТРОЛЮ В УПРАВЛІННІ ЯКІСТЮ ТА БЕЗПЕЧНІСТЮ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ - Антоненко, Артем; Бiрюкова, Олександра; Ратушенко, Антоніна; Любенок, Олена; Горкун, Артем (Innovations and Technologies in the Service Sphere and Food Industry, 2026)
Стаття присвячена аналізу стану безпеки та якості харчових продуктів в Україні на тлі міжнародної практики регулювання. Метою дослідження є оцінка національного законодавства, інституційного забезпечення та порівняння з глобальними стандартами для виявлення шляхів гармонізації. Основні положення безпеки харчових продуктів в Україні регулюються Законом «Про безпечність та якість харчових продуктів» від 23 грудня 1997 р. № 771/97-ВР (із змінами), де безпечність визначається як стан продукту, що не шкодить здоров'ю споживача за умови дотримання санітарних заходів і технічних регламентів, а якість – як ступінь задоволення потреб споживачів. У міжнародній практиці ключовим інструментом є Codex Alimentarius – збірник стандартів, розроблений під егідою FAO/WHO з 1963 р. Комісією Codex Alimentarius. Діяльність Комісії спрямована на захист здоров'я споживачів, забезпечення чесної торгівлі, координацію стандартів, визначення пріоритетів, редагування та публікацію норм. Codex охоплює стандарти на сирі, напівоброблені та перероблені продукти, положення щодо гігієни, добавок, пестицидів, контамінантів, маркування, методів аналізу. Інші міжнародні організації включають ISO (з 1946 р.), що координує національні стандарти, розробляє норми, обмінює інформацію та співпрацює з ООН; Європейську економічну комісію ООН (ЄЕК ООН, з 1947 р.), яка розробляє конвенції, норми для гармонізації торгівлі, захисту споживачів та довкілля, фокусуючись на швидкопсувній продукції; Європейський комітет зі стандартизації (CEN, з 1961 р.), що створює європейські стандарти (EN) для країн ЄС. У ЄС Загальний харчовий закон 2002 р. створив Європейське управління з безпеки харчових продуктів (EFSA, з 2003 р.) для оцінки ризиків і консультацій. Національні системи варіюються на централізовані (Нідерланди, Данія) та децентралізовані (Іспанія, Німеччина). В країнах Європи завдання і повноваження розподілені між різними органами: в Естонії – Ветеринарно-продовольчий департамент при Аграрному міністерстві, у Швеції – Національна продовольча адміністрація для захисту споживачів, у Німеччині – Федеральне міністерство захисту прав споживачів та Федеральний інститут оцінки ризиків, у Польщі – реформа для створення єдиного органу під МОЗ, узгодженого з ЄС. Виробники впроваджують системи якості (ISO, HACCP, GMP), що ефективніше за сертифікацію готової продукції, регулюючи весь ланцюг від сировини до пакування. Ключові слова: HACCP, Codex Alimentarius, контроль якості, безпечність, експертиза, управління якістю, аудит, стандартизація, сертифікація, міжнародна торгівля.